![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi5fHsUc1q9mBo23lrgxMdHTXsg-0TIQ8oT0La8qPZrruaQX0j8skGDohyqWnOzKQUX49hci0Azl0LywAkhgV9Q-S4fz6d1RF0YMQPWpghsOuPvy_Wk-XHuKib5jQ6rNqguD5gtXFeKqj4/s1600/images.jpeg)
Även former av bistånd som vi upplever som lite trevligare,
t.ex. det svenska utvecklingsbiståndet under 2010-talet, kan problematiseras.
Let’s brejk it down.
Att pumpa ett land med dollars kan stärka den inhemska
valutan. Detta gör i sin tur att det blir dyrare för andra länder att köpa
biståndsmottagarens varor. På så vis kan bistånd skada exporten.
Vidare finns det grymma demokratiska problem med att den
välfärd som väl finns i ett land kommer från biståndsorganisationer, och inte
från staten. Hela poängen med att rösta faller lite platt när man inte kan
ansvarsutkräva genom val. Det finns helt enkelt ingen koppling mellan hur du
röstar och vilken sjukvård eller utbildning som erbjuds.
När ett land mottar väldigt mycket bistånd – gärna i
kombination med att multinationella företag och korrupta eliter plundrar de
vanliga naturresurserna – blir fattigdom en resurs. Det kan vara svårt att
förankra sunda principer när armodet är det som genererar inkomsten. Den
obehagliga men bitvis briljanta dokumentären Enjoy Poverty belyser
detta.
Slutligen skapar biståndsinflödet en situation där den som
kontrollerar staten kontrollerar biståndet. Det är i närheten av detta flöde
som möjligheten till berikning finns. Därmed kommer risken öka för att olika
typer av rövarbaroner känner sig manade att kapa staten. Plötsligt vill alla
slåss om tronen. På så sätt kan bistånd till och med sägas generera konflikt.
Om den som vi hjälper inte tjänar något på det – vad är
motivet med gåvan då? Den konspirationsteoretiskt lagda skulle säga att biståndet
är en medveten strategi för att söndra och härska i ett (neo)kolonialistiskt system. Så har det definitivt sett ut historisk, och kanske finns denna
medvetna ambition i vissa kretsar. Framförallt tror jag dock att
biståndsnomenklaturen har det gött i sina gated communities i utvecklingsländer
där de både kan leka hjältar och leva lyxliv på samma gång. De är inte
intresserade av att utreda huruvida biståndet är gynnsamt, skadligt, eller båda. Motivet med gåvan är inte att ge den, utan att hantera den.
Bistånds-businessen är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd för grisrosa akademiker
och tjänstemän som både behöver inkomst och äventyr. Samtidigt är det ett sätt
att tvätta några dåliga samveten, och i bästa fall till och med generera lite
good-will åt typ Lundin Oil eller liknande aktör.
Mugabe har fått i runda slängar 100 miljarder i bistånd.
Mannen är en vidrig despot, som överhuvudtaget inte är demokratiskt vald.
Kanske är det biståndsflödet som gör att han kan sitta kvar på sin post. Kanske
var det för biståndspengar som Mugabe
byggde en sommarstuga till Sizzla.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhr91nWcjcKghEn8S0QjQPQ3PuspInV61PjzaL6Wrs9cVN4i6FKiouODHPe3TsYcIDuHNR8JoMeaeBbYJJM-Fr0q2POR1ZIcSBJtIyDNsHVi2Ofxg8QAsZadZxPaNpWSnSNDGPY2-Xp6sc/s1600/Africa-1600s-Map-in.jpg)
Lundin Oil har levt rövare i Sudan utan att ställas till svars – styrelseledamoten Carl Bildt sitter istället i Sveriges Regering. Vi vet idag att företag som Telia tillämpar korruption, samarbete med diktaturer, med mera amoraliska beteenden. Vi vet också att det är svenska vapen som återfinns i konflikter världen över. Världsbanken strukturomvandlar och kräver frihandelsavtal som motprestation för biståndsåtgärder, men EU och USA tillämpar en sträng protektionism. EU:s jordbrukspolitik slår ut lantbrukare när den dumpar matpriser, och sen kommer vi med lite fisigt bistånd när svälten är ett faktum.
Det hela är lite som att skjuta någon i knäet, ta alla hens pengar, och sen skicka
ett vykort där det står ”krya på dig”.
Inga kommentarer:
Skicka en kommentar